HOLLYWOOD CLASSIC uvádí
Vlastně jsem si už Německo vůbec nepamatovala.
Věděla jsem, že tam byl sníh a roční doby.
A že tam žila naše rodina. Nejenom máma a táta,
ale všichni ostatní. Líbilo se mi tam.
Ale taky si vzpomínám, že jsem se vždycky bála
jiných dětí a lidí a dokonce i psů na ulici.
Pozor!
Tak pojď. Pomůžu ti.
NIKDE V AFRICE
V mých vzpomínkách je Německo tmavé. Keňa je jasná a horká.
V Německu jsou velké domy a pošmourné pokoje.
Táta říká, že Německo je naše vlast.
Myslím, že mu chybí jeho táta, můj dědeček.
Dědeček nesměl jíst ořechové placičky, byl alergický.
Miloval básně Heinricha Heina, hlavně ty o Německu.
V Německu jsem měla dvě tety, které jsem měla hrozně ráda.
Teta Kathe byla mámina sestra, sestra táty se jmenovala Liesel.
Někdy pomáhaly dědečkovi v jeho hotelu Adler v Sorau.
To bylo za starých dobrých časů, než přišli nacisti.
Mohu vám pomoct?
Ne, děkuji.
Už musíme jet.
Táta nesměl pracovat jako právník a dědečkovi vzali hotel.
Nakonec už nikdo z rodiny neměl práci.
Když jsem se ptala proč, vždycky jsem dostala stejnou odpověď:
Protože jsme Židé, Regino. Proto.
- Co se děje? - Spěšná zpráva.
Waltře, probuď se!
- To je chinin, pomůže ti. - Jettel?
Tak se probuď!
Podej mi kafe.
Pospěš si!
Proboha, Waltře, probuď se!
Otevři ústa.
"Vratislav, leden 1938"
- Teto, je ještě jablečná šťáva? - Hned ji přinesu.
Anno, jsem ráda, že jste přišli i v tom sněhu. Pojďte dál.
- Dobrý večer, paní Redlichová. - Dobrý večer. - Jdeme!
Nemáš s nima co mluvit.
Huberte, Jurgene, nehrajte si se sirkami, zapálíte dům!
Jasně, Kláro.
Kousni si.
Musíš si na to zvyknout. Černoši to jedí takhle spálené.
- To tedy ne. - Nebo syrové a krvavé.
Jedí psy, vím to ze zeměpisu.
A taky kobylky. Podrž psa.
Ty chceš do Afriky a bojíš se sáhnout na jezevčíka?
Dědečku!
- Jsou v tom ořechy? - Jiné pečivo nebylo k dostání.
- No tak, Kláro. - Stejně tam skoro žádné nejsou.
- Protože pak musíš kýchat, že? - Ano.
Když jím ořechy, začnu pokaždé kýchat.
Tyhle zelené jsem měla moc ráda.
Walter mi je koupil na Silvestra, ale už mi nesluší.
- Mně připadají elegantní. - Tak si je nech.
Jsi tak milá, Jettel. Děkuji ti.
Kathe, dnes žádné slzy, ano?
- Vážně je můžu nosit? - Nevystrkuj tolik zadek.
- Paní Redlichová. - Mužům se líbí. - To je pro mě?
Kláro, to je pro vás. Trocha parády vám bude slušet.
Děkuji.
Co je?
To je z Afriky.
Rongai, Keňa, 2. prosince 1937. Moje milovaná Jettel,
vím, že tě můj dopis vyvede z míry a buď proto silná.
Židovská obec v Nairobi uhradí imigrační poplatky také za vás.
Po šesti měsících můžeš s Reginou přijet za mnou.
Zapřísahám tě, neváhej ani den a zajdi za Silbermannem.
Sežene ti lodní lístky.
Nesejde na tom, jaká loď to bude a jak dlouho poplujete.
Nutně potřebujeme lednici. Jestli se nevejde do beden,
vyhoď tu soupravu Rosenthalu, tady je k ničemu.
Ještě sežeň pár olejových lamp, sítě proti moskytům
a pevné boty pro sebe a pro Reginu.
V žádném případě s sebou neber peníze ani šperky.
Víš, co nacisti dělají s pašeráky. Mluv o tom co nejméně.
Nikomu se nedá věřit, ani těm, co byli naši nejlepší přátelé.
Jettel, srdce mi puká při pomyšlení,
že vás obě budu moci obejmout, ale trápím se,
když pomyslím na to, jak to bude bolet tvoji matku.
Waltře, máš malárii.
Musíš brát chinin. Je to velmi důležité.
Musím zpátky na farmu. Bude se o tebe starat Owuor.
Musí dostávat chinin třikrát denně.
Třikrát 40 kapek.
Rozumíš?
Rozumím.
Maxi, co je? Musíme jít.
Nenávidím loučení.
A nesnáším nádraží.
Za rok, za dva bude tohle všechno za námi.
Vy dva budete držet spolu, viď?
Slib mi, že to spolu překonáte.
Jeden vždycky miluje víc. Proto je to tak těžké.
A ten, který miluje víc, je zranitelný.
Můj syn tě miluje.
Velice.
Budeš mi moc chybět, Maxi.
Mami!
Rozluč se s ní. Prosím tě.
Sněz to. Vytáhne to oheň z tvého těla.
Moc dobře.
- Znáš "Slezské nebe"? - Slezské...
Maso, brambory, špek, sušené ovoce, všechno smíchat.
Nerozumím ani slovo.
V předchozím životě jsem byl právník.
To je pro tebe.
- Dáváš mi svůj plášť? - To je talár.
Byl jsem nemocný a tys o mě pečoval.
Jsem ti velmi vděčný.
Ten talár jsem nosil ve své vlasti.
Tam jsem nebyl bwana.
Pracoval jsem tam hlavou.
A tady talár nosit nechceš?
Na talár musíš být chytrý. Tady v Rongai jsi chytrý ty.
Talár...
To slovo budu muset říkat často, abych ho vyslovoval jako ty.
Děkuju ti.
Jely jsme parníkem šest týdnů kolem celé Afriky.
20. dubna 1938, na narozeniny Vůdce, jsme přijeli do Nairobi.
Regino, vem to, prosím tě.
Paní Redlichová!
Pan Morrison, majitel dobytčí farmy, kde pracoval táta,
nás vyzvedl na nádraží.
Vítám vás.
Tudy.
Musela jsem myslet na čokoládu a na to, co mi máma řekla na lodi.
Jsme chudí a pro chudé děti čokoláda není.
Slíbila jsem jí, že budu statečná.
Hej! Pojď sem!
- Na co pošla ta kráva? - Máme málo vody.
Sakra, pořád to samé!
Musíte vykopat studnu. Studnu!
Jede auto!
Kde?
Tamhle.
Všechno je teď v pořádku. Miláčku.
Vítám tě.
Vítej, malá. Pojď ke mně.
Vítej v Rongai.
Regino, holčičko moje, pojď sem.
Tati, pluli jsme na Iodi a byli jsme v Anglii a Maroku
a všude v přístavu. Viděla jsem delfíny. A máma tancovala.
Pane Redlichu.
Můžu s vámi mluvit?
Vodu!
Farma potřebuje vodu.
Dobytek potřebuje víc vody.
Tam někde je voda.
Už jsem vám říkal. Najděte tu vodu.
Vykopejte studnu. Studnu!
Mluví o vodě.
Rozuměl jsem. Studnu.
Pro dělníky. Zaplatíte jim v pondělí.
- Vysvětli mu, co má udělat. - Ano.
Zatracený běženci.
Tvůj otec se postaral o papíry, vystěhovalecké poplatky a tak.
Měli jsme štěstí. V Hamburku otevřeli jen jednu bednu prádla.
Max mi pro tebe dal "Kouzelný vrch". Ten byl jinde.
Mrzí mě to, Jettel. Vím, že to není to, co jsi čekala.
Je tu překrásně.
Ale tady přece nemůžeme žít.
To ne! Nádobí se vzorem ne!
Nemusíme všechno rozbalovat. Dlouho tady stejně nezůstaneme.
Jestli se mnou chceš mluvit, musíš se naučit německy.
Talíř.
- Opatrně. - Talíř.
Jettel? Já jsem Susskind.
Taky Walter.
- Ale všichni mi říkají Susskind. - Ano.
Walter ukazuje Regině farmu. Brzy se vrátí.
- Nechcete s námi povečeřet? - Moc rád. Děkuji.
Mám za sebou čtyři hodiny jízdy písečnými dunami.
Dneska večer se mě určitě nezbavíte.
Přivezl jsem vám cibuli. A cukr.
A cigarety.
Požehnaný jsi, Hospodine, Bože náš,
jenž nám dal svůj svatý šabat
a vzpomínku na východ z Egypta.
Požehnaný jsi, Hospodine, jenž posvěcuje šabat.
Děkuji.
Požehnaný šabat.
Už ani nevím, kdy jsem slyšela kiduš naposledy.
Ve svém dosavadním životě jsem Boha nepostrádal.
Když budete brát chinin každý den, oslepnete.
Ale co malárie?
Tu stačí léčit, až když ji dostanete.
Napijme se na příchod Jettel a Reginy. Na náš druhý život.
Na zdraví.
- Jak dlouho jste nebyl doma? - Teď jsem doma tady.
Susskind odešel z Německa už v roce 1933.
Tenkrát se dalo odjet snáz. Mohl sis s sebou vzít peníze, že?
- A hlavně knihy. - A ženu?
Nebyl jste nikdy ženatý?
Ne, nebyl.
- A proč ne? - Jettel!
Měl jsem smůlu, vždycky jsem se zamiloval do žen už zadaných.
Moje máma říká, že nacisté dlouho nevydrží.
Němci jsou kulturní, je to národ Goetheho a Schillera.
Tati, zdá se mi, že jsem slyšela Ivy.
Hlupáčku, tady Ivi nejsou. Byly to opice. Paviáni.
A co když lev dělá, že je opice, a mluví jako ona?
V téhle zemi to přivedeš daleko. Už teď mluvíš jako černoch.
Stmívá se, chladný vzduch vane
a klidně plyne Rýn,
jen temeno hory plane, tam slunce, dole stín.
Překrásná panna, s tváří, jež podivný má jas,
tam zlatými šperky září a česá zlatý svůj vlas.
A s hřebenem zlatým si hraje, zabrána do zpěvu,
ta píseň tak čarovná je, tak mocného nápěvu.
Tu na plavce v člunu padne tak divoký stesk a žal,
on nevidí skály zrádné, zrak nahoru upírá dál.
Vím, klesne pak pod temnou vodu člun s plavcem, skončí se báj,
- tu písní svou, plnou svodů... ...jej strhla Lorelei.
Spi hezky, můj andílku.
Ledničku jsi nepřivezla, že ne?
Jettel.
- Ne, nepřivezla. - Proč ne?
- Nebylo už místo v bednách. - Pro tvůj porcelán místo bylo.
- Kromě toho už nebyly peníze. - Cos s nimi udělala?
Jestli to chceš vědět...
Koupila jsem si tohle... U Wertheima ve Vratislavi.
Stálo to 45 marek a je to krása.
Ty sis koupila večerní šaty?
Ano.
...a že dává...
...své jméno...
...a nechává stopu své osobnosti...
...nesmazatelně své době. - Nakonec jsem rád, že ho slyším.
Nechám vám to rádio tady, ať máte spojení se světem.
- A co ty? - Na shledanou. - Nemůžeme to přijmout.
Ale samozřejmě že můžeš. Mám ještě jedno.
Kromě toho mám aspoň důvod tu a tam přijít...
- A nabít baterie. - Už musíte jet?
Myslím, že bychom měli vynechat formality a tykat si.
Nemyslíš?
- Máš vůbec v domě pušku? - Mám, proč?
- Když je tady Jettel a Regina. - Morrison mi jednu nechal.
- Hodně štěstí se studnou. - Děkuju.
Tak pojď, malá.
Vidíš tu horu?
Jmenuje se "Svatá hora". Je velmi vysoká.
Svatá hora.
Pojď za mnou, malá.
Já už dál nesmím. Máma řekla, že smím jenom sem na kraj.
Můžeš mi pomoct?
Pomoct!
Jsem kuchař. Kuchaři se nehrabou v zemi.
Zem je žíznivá.
Potřebuješ více vody.
Pojď se mnou.
Vodu.
Žádní muži?
Ne, muži vodu nenosí. To je ženská práce.
Pomoz mi, prosím tě. Je to moc těžké.
Pomoz mi, prosím tě. Voda je tak těžká...
Pomoz taky nám!
Dej mi tu lopatu.
Oheň.
Ano, oheň.
Říkal jsem ti, že v téhle půdě žádná voda není.
Měl jsi pravdu.
Mrzí mě to.
Jděte domů. A děkuju. Děkuju mockrát.
"O šest měsíců později"
Proč Owuor nepodřízne tu a tam kuře? Nikdo si to nevšimne.
- Regino, odlož tu panenku. - Nesmíme jíst kuřata, Jettel.
Taková je dohoda s Morrisonem. Jen vajíčka.
Tohle jídlo už nesnesu! Potřebuju taky maso!
Děkuju, Owuore.
Oheň!
Ano, oheň.
Musíš se na oheň dívat, když tak dlouho spal.
Nemusíš se bát, je to oheň buše. Nedostane se k domu.
- Kam jdeš? - Balím. Chci pryč. - Nesmysl.
- Už to tady nevydržím! - Musíme vydržet. - To říkáš pořád.
Asi máš pravdu, ale já chci domů za mámou a těmi, co jim rozumím.
Nic tady nevyděláváš, každý den jíme jen vejce a kaši.
Regina musí chodit do školy. Nemůže jen vysedávat pod stromem.
- K čertu! Žijeme! - Ano, žijeme.
Ale proč?
Celý den doufáme, že bude pršet, aby nechcíply cizí krávy.
Připadám si jako mrtvá, a někdy si přeju, abych byla.
To už neříkej! Zachránili jsme holý život na poslední chvíli.
O čem to zase mluvíš?
Včera nacisté vypálili synagogy a vyplenili židovské obchody.
Všechno rozmlátili na kousky.
Domy, obchody, lidi. Všechno.
Jak ses to na téhle bohem prokleté farmě dozvěděl?
Ráno v pět jsem chytil švýcarské vysílání.
Tati.
Pro nacisty už dávno nejsme lidé. K čertu!
Věděl jsem, že to přijde. Od samého počátku!
Chápeš už, že je jedno, jestli se Regina naučí vůbec číst?
A co máma, Kathe, tvůj otec?
Vůbec nevím. Pořád jsem jim říkal, aby odešli.
10. listopadu 1938.
Milý tati,
zprávy, které se ke mně dostávají z Německa, mi dělají starosti.
Lidé se bojí, že bude válka. Co si o tom myslíš?
Kéž bych věděl, jak se vám daří.
Kdybych vydělával, postaral bych se, abyste přijeli.
Nevidíš nějakou možnost jak z Německa ještě odjet?
Zapřísahám tě...
Tati, tolik mi schází rozhovory s tebou,
tvá rada a pochopení.
Teprve v cizině jsem si uvědomil, jaké mám ve vás rodiče
a jak jsem vám vděčný za všechno, co jste pro mě udělali.
Nesnažil ses nadarmo, abych mohl studovat i po mámině smrti.
Jednou tvůj syn bude zase právník a ty na něj budeš hrdý.
Pojď sem, malá.
Potřebuje tě.
Je to dítě jako ty.
To studí.
- Chceš tady běhat jako černoška? - To je mi jedno.
Nemám nic proti dětem, se kterými si hraješ, jiné tady ani nejsou,
ale buď opatrná. Mají nemoci jako malárii a červy.
Jsou velmi špinavé, a já nechci, abys chytila nějakou nemoc.
Bílé dítě prostě není černé dítě.
Slib mi, že nebudeš jíst nic, co ti dají.
Nesmíš chodit do jejich chýší.
Tak...
Spolkni tohle.
Je to moc hořké a taky z toho budu slepá.
Nesmysl. Otevři pusu.
Mami...
Večer bude slavnost. Zabijí jehně a budou prosit o déšť.
Koho?
Svého boha. Žije v horách na Svaté hoře. Taky na fíkovníku.
Budou ho prosit o déšť.
Je to pěkné, ale ty u toho nebudeš.
Budou prosit o déšť.
Proč všechno říkáš dvakrát? Dělají to tak černoši?
- Dobré věci musíš opakovat. - Kdo to říká? - Všichni.
- Dobré věci musíš opakovat. - Co s tebou mám dělat?
- Pamatuješ si, co říkala babička? - Co? - Vždycky říkala:
"Nedělej si starost o Reginku, má štěstí od góje."
Přesně. "Štěstí od góje". To babička vždycky říkala.
Takže si nemusíš dělat starosti.
Mám strach, aby se ti něco nestalo.
Nemusíš, mami. Je tady krásně.
Toto! Toto!
Paní! Bwana šel ven s tou velkou puškou!
Zastřel ho!
Nemůžu! Vidíš, že mi to nejde!
Jen jsem chtěl, abys měla to svý zatracený maso!
Oni z toho nic nechtějí?
Ne. Říkají, že nemají hlad.
- Dobrou noc! Klidně si čti. - Už jsem to četl třikrát.
Je úplně jedno, jestli to přečtu čtyřikrát.
Regina!
Nečekala jsem, že půjdeš na lov. Taky bych to nedokázala.
- V životě jsi nic nezabil. - Chci to ale umět, rozumíš?
Nechtěla jsem po tobě, abys chodil na lov.
Jednáš se mnou, jako bych měl lepru.
- Změnil ses. - Ne.
Ale pod sukni mě pustíš jen jako právníka.
- Neoholený, zpocený si nevrznu. - Jak to mluvíš...
Jak že mluvím, princezno? Jsem tvůj muž.
Můžu ti říkat, co si myslím, i když ti to není příjemné.
Nemáš právo na privilegovaný život!
Zatím jsme měli jen štěstí.
Takže si přestaň hrát na dívku z dobré rodiny a pochop, o co jde.
Kam jdeš?
Do hospody.
A když už jsme u toho, způsob, jakým zacházíš s Owuorem,
mi připomíná lidi, se kterými bys asi nechtěla být srovnávaná.
- Je to pěkně teplé. - Ano, pěkně teplé.
Pejsku, jak ses sem dostal?
- Čí je to pes? - Tenhle pes nemá domov.
Je to divoký pes. Přišel z chýší.
Tati, tenhle pes nemá domov. Můžu si ho nechat?
- Vždyť se psů bojíš. - Ne, tady ne.
Líbí se mi. Necháme si ho.
Bude se jmenovat Rummler, jako okresní vedoucí v Leobschutzi.
- Rummler je hezké jméno. - Správně!
Můžeme každý den volat: "Rummlere, ty neřáde,"
a mít radost, že nás nezavřou.
Toto!
Owuore!
Náklaďáky! Jedou rychle!
Pane Redlichu, musím vás zatknout.
- Jsme ve válce. - Susskinde!
- Co to znamená? - Neposloucháte rádio?
Vypukla válka. Internovali nás.
Nemůžu nechat Jettel a Reginu samotné.
Neboj se. Angličani jsou spolehliví,
všechny ženy a děti odvezou ještě dnes do Nairobi.
- Řekni, že se nemám čeho bát. - Máš moje čestné slovo.
Já nikam nejdu!
Waltře!
Owuore, dej na obě pozor!
Ano, dám.
Regino!
- Můžu si vzít taky tuhle? - Jen jedno. Buď pannu nebo méďu.
Pomůžu vám. Nezapomeňte pas.
- Mluvíte německy? - Ano.
Moje matka je Němka.
Neplač, malá. Najdu tě všude a půjdu za tebou.
- Slibuješ? - Slibuju.
- A chytnu ti novou Toto. - Ne, nechci novou Toto.
Nechránila jsem ji dost. Její máma bude lepší.
Já nejsem dobrá máma pro malou antilopu.
Jsi moudrá.
Zalévej zahradu a dej pozor na naše věci.
Na shledanou, Owuore! Na shledanou, Rummlere!
Najednou jsme nebyli uprchlíci, ale nepřátelští cizinci.
Sami jsme nevěděli, proč nás Angličané chtějí zavřít.
Byli jsme sice Němci, Anglie byla s Německem ve válce,
ale byli jsme Židi a sotva jsme stáli za Hitlerem.
Jen jestli mi to bude.
Vystupte si, prosím.
Mami, to je ale pěkné vězení.
Pojďte za mnou!
To je váš pokoj. Počkejte tu do oběda. Rozuměli jste?
- Rozumíte tomu? - Ne.
Pravděpodobně nevěděli, kam nás mají dát.
- To je určitě švestkový pudink. - Co je tohle?
Nevím, něco anglického.
Není to trochu přehnané? Jsou to nepřátelští cizinci.
Je to naše standardní péče. Vedení z toho nechce slevovat.
- Ale jsme ve válce! - Ani ve válce ne.
- Připomíná mi to lepší časy. - Nakonec to zaplatíme sami.
Šéfkuchař byl na luxusní Iodi. Ani to jinak neumí.
- Já mám takový hlad! - Tohle je humr.
- Tohle je pěkná ryba. - Ne, děkuju.
Ne, děkuju.
Dámy, něco není v pořádku?
Je to kuře?
Ve Vratislavi jsme pořád byli ve společnosti a na večírcích.
Můžu vám říct, že to byl krásný život.
Před emigrací byl každý čokl bernardýn.
Hotovo? Děkuju.
Vy nemáte zprávu pro manžela?
...pocit, že člověk je sám, že si vlastně nemáme co říct.
Nic nesdílíme. Snad jen čas prožitý spolu a možná dítě.
To poznání je bolestné. Víš, jak to myslím?
Ano.
Vím, co je to být sám.
Ale se ženou jako je Jettel? Taková krásná žena.
Je tak radostná a živoucí.
Možná jí nedáváš správnou příležitost.
V Leobschutzi jsme žili pěkně. Každý hrál svou roli...
Tak vidíš...
Nechce přijmout skutečnost.
Chci dospělou ženu, se kterou můžu mluvit.
Taky se musím se vším vyrovnat, můj otec a Liesel...
Drž už konečně hubu!
Někdy si myslím, že jsme jako dva balíky.
Pevně svázaní, ležíme vedle sebe ve vlaku,
který nás veze na neznámou adresu.
Cestujeme spolu daleko, ale nevíme, co v nás uvnitř je.
Moc přemýšlíš.
Možná. Dobrou noc.
Po pár týdnech se nás hoteliér chtěl zase rychle zbavit.
Každý den jsme s matkami putovali od stínu do stínu
a přemýšleli o tom, co budeme mít k večeři.
Kdybychom se mohly jít projít. Tady člověk přijde o rozum.
Kdybych měla muže v lágru, snažila bych se ho dostat ven,
místo abych tady seděla a naříkala.
- Co máme podle vás dělat? - Mami, už mám zase hlad.
Jste Židovky. Napište dopis židovské obci v Nairobi.
Židi tady mají slovo, ne? Bylo by to poprvé...
- Umí některá z nás anglicky? - Já.
Židovská obec snadno Angličanům vysvětlila,
že ne všichni Němci stojí v této válce na Hitlerově straně.
Za 2 týdny jsme směly navštívit muže v internačním táboře.
V khaki uniformách je nešlo rozeznat od anglických vojáků.
Tati, tati! Mám kamarádku! Opravdovou kamarádku.
Jmenuje se Inge. Už umí číst. A máma napsala dopis.
- Jaký dopis? - Abychom tě mohly navštívit.
- Napsalas dopis Angličanům? - Nejen já. Všechny ženy.
- Možná se vrátíme do Rongai. - Co se s tebou stalo?
Bylas přece v Rongai nešťastná. Dáš si něco k pití?
- Všichni chtějí zpátky na farmy. - Aha.
- Do Rongai se vrátit nemůžeme. - Cože?
Morrison mi dal výpověď. Kvůli válce.
Nechce na farmě nepřátelského cizince.
- Co to teď znamená? - Jsem bez práce a my bez domova.
Budeme muset naše věci odvézt z farmy.
Možná na nás pořád čeká, protože si myslí, že se vrátíme.
- Táta se asi s Owuorem uvidí. - A přivede ho sem?
Určitě.
Dobrý den. Potřebuju zvláštní...
...povolení.
Ano, dobrý den. Řekněte mi prosím napřed své jméno.
Zvláštní povolení.
Vaše jméno, prosím.
Kdybych mohl pomoct. Mluvím trochu německy.
Ano, seržante.
Můžu vám nějak pomoct, paní Redlichová?
Ano, děkuju. Potřebuju zvláštní povolení.
Musím odejít na několik hodin z hotelu a navštívit pana Rubense.
Je to předseda Židovské obce v Nairobi. Velmi to spěchá.
Prosím, paní Redlichová.
Můj muž a já jsme byli v Berlíně v roce 1936, na olympiádě.
Byli jsme v Německu poprvé. Bože, jak jsme byli naivní!
S námi to bylo stejné. Do hořkého konce jsme věřili,
že naši civilizovaní přátelé Hitlera zastaví.
Přátelé? Nesmysl. Němci a Židé nebyli nikdy přátelé.
- Vidím to jinak. - A kde jsou vaši přátelé teď?
- Kdyby nebylo Hitlera... - Hitler antisemitismus neobjevil.
Drahoušku, paní Redlichová sem nepřišla diskutovat o politice.
- A proč přišla? - Jak vám můžeme pomoct, má drahá?
Majitel naší farmy nechce "nepřátelské cizince".
Ale bez práce Waltra nepustí z lágru. Potřebuje zaměstnání.
Nemohl byste nám pomoct? Farmu povedeme co nejlépe.
To jste přišla kvůli tomu?
Myslíte, že jste jediná, která trpí kvůli téhle válce?
Myslíte, že za vás zodpovídáme, protože jsme vás sem pustili?
Jste naživu! Jste tady! Proboha, tak něco dělejte!
- Eddie! - Lituju. Nemůžu vám pomoct.
Omluvte mě.
Máme příbuzné v Evropě. V Polsku.
Můj muž o nich už celé měsíce nic neví.
To je mi moc líto.
Hodně štěstí. Vezměte své dcerce koláčky.
- Děkuju. Na shledanou. - Na shledanou.
Co tady děláte?
Co váš výlet? Byl úspěšný?
- Možná bych vám mohl pomoct. - Co máte na mysli?
Hledáte pro svého muže práci na nějaké farmě?
Mám kamaráda, tady u armády.
Někoho by potřeboval.
Mohl bych s ním promluvit.
To by od vás bylo velmi hezké.
Jste velice krásná, paní Redlichová.
Kde jsi? Přišel ti dopis.
Vypadá důležitě.
Jak se řekne "zítra"?
Jettel! Přece "tomorrow". Snad už si to zapamatuješ.
Tomorrow, tomorrow, zítra bude v Keni pršet.
Tak vidíš, že to jde.
Kočičko, kočičko, kde jsi byla?
Byla jsem v Londýně na návštěvě u královny.
No tak, Regino!
Waltře!
- Jaks to dokázala? - Co jsem dokázala?
Táta se vrátil! Táta se vrátil z vězení!
Jsme tady, Owuore!
Tati!
Svatá hora vypadá jako čínský klobouk.
Pojď dolů, ještě si zlomíš vaz.
Tohle je nejkrásnější místo na světě.
Děkuju.
- Susskinde, mám strach. - Z čeho?
Je to ještě dál od tvé farmy než byl Rongai.
- Sotvakdy přijdeš na návštěvu. - 20 mil navíc, abych vás viděl.
Slibuješ?
Přijdu častěji, než ti bude milé.
Aspoň jsme se zbavili toho prokletého dobytka.
Máš se dobře?
- Jsem tvůj bwana a poroučím ti. - Jaký bwana?
- Sundej si blůzu. - Jsi mešuge, nebo co?
Když to uděláš, dostaneš pečené kuře.
Teď půjdeš po cestě jako Afričanka.
Chyběl jsem ti, když jsi bydlela v hotelu?
Co to děláš?
Dobrý den.
Já jsem Walter Redlich.
Jsem tady nový bwana.
Budeš mě potřebovat. Žiju tu 40 let.
Rád přijmu tvou pomoc.
- Bwana Gibson umřel? - Ne.
Bwana Gibson tu nemůže být. Slouží v Royal Army.
Požádal mě, abych vedl jeho farmu. Ukaž mi, co mám dělat.
- Ty nejsi anglický bwana? - Ne, nepřišel jsem zbohatnout.
Jsem tu, protože mě z mé země vyhnali.
- Co je tvoje země? - Německo.
Je daleko odsud a je ve válce.
Když ti ukradnou krávu, zabijí ji a snědí.
Můžeš na ni zapomenout.
Když ti ale někdo ukradne půdu, pořád tu zůstává.
Můžeš ji navštěvovat. Bude tu navždycky.
Nikdy na ni nezapomeneš.
Dádži Dživán je Ind. Je to dobrý tesař.
Pomůže ti postavit dům.
Když pro mě budeš pracovat, budeš dostávat kukuřici,
palivové dříví, 2 litry mléka denně a 12 šilinků měsíčně.
12 šilinků není moc.
Já nejednám. Jestli pro mě nemůžeš pracovat, najde se jiný.
- Tihle muži ti dům nepostaví. - Naučím je to.
To je můj bratr Kania. Může v domě zametat.
Umí Kania také vařit? Potřebujeme kuchaře.
Ne, Kania není kuchař. Umí zametat.
Kamau může vařit pro psa.
Pro jakého psa? Žádného psa nemáme.
Ano, nebo ne?
Je to moc drahé.
Přišla jsem pro poštu.
- Pošta pro mého tátu? - Pro vaši rodinu pošta není.
Je. Tamhle.
Tumáš.
Tahle známka přináší slzy.
- Dám ho bwanovi sám. - To je dobře. Jsi jeho přítel.
Sohrau, 2. října 1940.
Milý synu,
je báječné, že jste s farmou měli štěstí.
Už nelze myslet na vystěhování.
V nejbližší době Hitler uzavře všechny hranice.
Kromě toho už nemáme nic, co bychom mohli prodat.
Říká se, že Židé budou posláni do ghett.
Jestli k tomu dojde, Greschek vám pošle naši novou adresu.
Waltře, poprvé v životě mám strach.
Strach...
Hlavně o Liesel, ale také o svůj vlastní život.
Cítíme se v našem starém Německu jako na opuštěném ostrově.
Skoro nikdo si s námi netroufá mluvit. Je to hrozné.
Můj synu, posílám ti semínka růží, jak jsi chtěl.
Kéž v africké půdě vzejdou
a přinesou Jettel, tobě i mé malé Regině radost.
Neustále na vás myslím. Tvůj táta.
Mají za sebou dlouhou cestu.
Ano, je to dlouhá cesta.
Chtěla bych Reginu přihlásit co nejdřív do školy.
5 liber měsíčně, to ještě jde.
Až pojede Susskind do Nakuru, může se zeptat, co máme udělat.
Rummlere!
Owuore?
Bwana.
Naučil ses vařit?
- Owuore! - Malá paní!
Tys nás našel!
- Paní tu nemá kuchaře? - Ne, kuchaře nemáme.
Jak to víš? A jak jsi nás našel?
Rummler má dobrý čich.
Trochu mouky.
Děkuji.
Chlapeček a holčička zabloudili v lese.
Mají strach. V noci je les nebezpečný.
Tohle je anděl. Žije na nebi.
- A co je tohle? - To jsou křídla.
- Aby mohl létat do nebe. - Už jsi někdy anděla viděla?
- Ne, andělé jsou neviditelní. - Předci jsou taky neviditelní.
Ano. Andělé nás taky chrání, když jsme v nebezpečí.
Jsem anděl a odháním zlé duchy.
Pojďte sem!
Ne.
Pojďte, děti.
Pojďte sem.
Zmiz! Zmiz!
Až se vrátíš, už nebudu dítě.
Nesmysl. Vždycky přijdu na prázdniny.
Vrátím se na příští sklizeň kukuřice.
Přísahej, že se vrátíš.
Přísahám.
Myslím, že je to on.
Tak to jsi ty?
Hezky se uč, holčičko moje.
Mami, přijedu přece na prázdniny.
Já vím, andílku.
- Malá paní! - Budu ti všechno vyprávět.
Hotovo? Jedeme!
Paní! Pojďte domů.
Ať je tento rok dalším rokem úspěchů a prosperity.
Nikdy nezapomínejme: musíme být vděčni,
že se v této době války proti německému agresoru můžeme učit.
Poprosil bych naše židovské žáky, aby vystoupili stranou,
abychom se mohli společně pomodlit k Bohu.
Jsme Židé. Řekl, abychom vystoupili.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno tvé, přijď království tvé,
buď vůle tvá...
Děkujeme, Regino.
Neměla bys být v družstvu!
Pochopila jsem, co je to být outsider.
Jako Židi jsme se nemuseli modlit a v pátek se postit.
Někdy spadl na hřiště z nebe had. To když dravcům upadla kořist.
Byla jsem ráda, že mám Inge. Taky neměla ráda sport,
aspoň ne ty hloupé hry Angličanů.
Je zvláštní, jak tu některá slova ztratí význam.
Například "daňové přiznání" nebo "tramvaj".
Někdy se ptám, proč se mám ráno vůbec oblékat.
Stejně dobře bych tu mohla běhat v pytli. Lidem by to bylo jedno.
Mně ne.
- Jsem pro tebe ještě přitažlivá? - Někdy jsi skvělá.
Seznámila ses s někým v Norfolku?
Myslíš, že lidé mají celý život zůstat spolu?
Asi ne.
Možná je to nějaký nesmysl, který nám namluvili naši předci.
Kdybys měla možnost volby, odešla bys?
Někdy se ptám, jestli bych nemohla žít šťastnější život.
Kdybych se kdysi bývala v něčem rozhodla jinak...
Poslouchej, chci, abychom to tu spolu dokázali.
Jsi moje žena. Miluju tě.
Všichni mi tak moc chybějí...
...moje máma, Kathe.
Tolik mě to bolí.
Vstupte.
Já jsem Regina Redlichová. Chtěl jste se mnou mluvit?
Ty jsi ta malá Židovka?
- Jak prosím? - Ano, pane. Jsem Židovka.
Pověz mi, Regino, jsi opravdu tolik nadaná,
nebo jen prostě nesneseš, abys ve třídě nebyla na prvním místě?
Prosím?
Ptám se tě, proč se tak dobře učíš?
Protože nemáme peníze.
Kde máš školní erb?
To je nějaký židovský zvyk, neustále mluvit o penězích?
Já nevím.
Můj táta vydělává šest liber za měsíc. Tahle škola stojí pět.
- Takže všechno víš? - Táta mi to řekl. - Opravdu?
Říká mi všechno. Taky mi řekl: Nesmíš rozhazovat peníze.
Co dělal tvůj otec v Německu?
Nosil černý plášť. U soudu. Ale na farmě ho už nepotřebuje.
- Líbí se ti v Keni? - Líbí a mám moc ráda Owuora.
Kdo je Owuor?
Náš kuchař. Šel pěšky, aby byl s námi. I s naším psem.
Owuor je Julu. Ostatní jsou Pokotové. Dádži Dživán je Ind.
A my jsme Němci, ale nejsme nacisti.
Rodiče budou mít z tvého vysvědčení radost.
A také až si přečtou tvé kompozice.
Já jim všechno přeložím do němčiny.
Můžeš jít. Užij si prázdnin.
Děkuji mockrát, pane.
Mám pro tebe knihu, Regino.
Můžeš si ji vzít s sebou, jestli chceš.
Charles Dickens. Povídky o dětech.
- Myslím, že se ti bude líbit. - Děkuji.
Malá Nelly.
Owuore!
Skleň se, noci, oblohou a trýzeň zkonejši,
rozevři náruč nejhlubší, ztiš touhu znavenou.
A rozkoš dávno ztracenou prostři mi na duši,
kdy láska byla nejprudší. Skleň se, noci, oblohou.
Je to krásné, že, Džogono?
- S nocí člověk nemůže mluvit. - Ano, s nocí se nedá mluvit.
Ale můžeš si představit, že tě noc poslouchá.
Je krásné slovy dělat hudbu.
Tvůj otec je moudrý muž. Mluví taky s hromy a blesky.
Mluví s předky. To je něco jiného.
Musíš si sundat blůzu. Ušpiní se.
Už si ji nebudu svlékat. Už nejsem malé dítě.
Budeš hloupé dítě, když si ušpiníš školní blůzu.
Už nejsem malé dítě. Už nesmíš vidět moje prsa.
Tvoje prsa nejsou jiná než prsa žen ve vesnici.
Jsou. Prsa bílé ženy jsou jiná než černošky. Nesmí se ukazovat.
Školy bílých učí divné věci.
Můžou bílé ženy, jako jsi ty, šplhat na stromy?
Ano. Ale jen když si neušpiní školní uniformu.
Počkej, Džogono.
Tati!
- Máma! - Regino, pozor!
Máma!
Moji milovaní, jsme teď velmi rozrušení.
Už zítra musíme na práce do Polska.
Nezapomeňte na nás. Máma a Kathe.
Co to znamená?
Nesměli napsat víc než 20 slov.
Jedno jim darovali.
To nejsou dobré dny, když malá paní musí jet do školy.
Možná se pokusí vycestovat přes Polsko.
Možná našli nějakou možnost.
Řekni už konečně něco, Waltře! Prosím. Mluv se mnou.
Tvoje máma chtěla, abys to věděla. Jinak by ti nepsala.
- Polsko znamená smrt. - Ne!
Něco ti řeknu. Závidím ti, žes ten dopis dostala.
Můžeš mít jistotu. Já pořád přemýšlím, co je s tátou.
Kde asi je, kde je moje sestra.
Každý den znamená pro německé jednotky nové porážky.
Ztráty na lidech jsou neméně významné.
Počet mrtvých a zajatých na německé straně
překročil od začátku ruské ofenzívy hranici 400000.
Co děláš?
Ta žena nepotřebuje pomoc. Chce dneska umřít.
A její rodina ji tady nechá jen tak ležet?
Hyeny odnesou v noci její tělo.
To nemůžu dovolit.
Jsem paní téhle farmy! Odneste tu ženu domů.
Jestli zemře v chýši, nebude už čistá.
Rodina by musela přinést velkou oběť, aby ji očistili.
- Rodinu by to stálo moc peněz. - Přesto.
- Poroučím to! - Hned jak paní odejde domů,
lidi ženu opět vynesou ven. Ona chce umřít venku.
To vyžaduje tradice.
Paní, moje matka neumře sama. Předkové budou u ní. Nebojí se.
Kdybys chtěl, můžeš se odsud dostat za pár dní.
Říkají tomu "Operace J". Restrukturace jednotek v Keni.
- Berou taky Němce? - Židovské muže tvého věku berou.
Nikdo už je nepodezírá, že by stáli za Hitlerem.
Nesmíš jim ale říkat, že už máš farmaření dost.
Chtějí slyšet, že jsi na straně Spojenců
a že se nemůžeš dočkat, až budeš bojovat za správnou věc.
- A co Jettel? - Mohla by žít v Nairobi.
Nemůžu věřit, že bych v téhle válce ještě dostal šanci.
Co je s tebou?
Tohle není moje válka. Německo už se mnou nemá nic společného.
- Nepůjdu s tebou do Nairobi. - Ne? - Zůstanu tady s Owuorem.
- Tady je to nebezpečné. - Nech mi tady pušku.
Poslední roky jsi chtěla být vždycky jinde, než jsme byli...
Napřed jsi chtěla zpátky do Německa a pak do Rongaie.
- A teď nechceš odsud... - Už se nebojím být sama.
- V Nairobi bys byla mezi lidmi. - Už ti nechci být pořád v patách.
Co když se ti něco stane?
Radši dávej pozor na sebe. Muže posílají do Barmy.
Poprvé za dlouhou dobu budu něco dělat z přesvědčení.
Nemůžu tady jen tak trčet. Připadám si zbytečný.
- Tomu rozumím. - Tak pojeď se mnou do Nairobi.
Zůstanu tady s Owuorem.
Děkuji.
Kam vlastně chodíš, když tu nejsi?
Jsem se svou ženou a dětmi. U jezera. Blízko Kisumu.
Nevidí tě často.
Chápou, že nemůžu paní nechat příliš často samotnou.
- Ale tvoje žena je pořád sama. - To je něco jiného.
Bílé ženy jsou bezmocné, černé ženy ne.
- Kolik máš dětí, Owuore? - Mám šest dětí a tři ženy.
Tři ženy?
- To máš co dělat, když jsi doma. - Dávám jim peníze.
To není moc, 12 šilinků není moc.
To stačí. Mají kukuřici, boby a ryby z jezera.
- Váží si tě? - Váží si mě.
Pracuji v domě bwany.
Taky si tě velmi vážím.
Nevím, co bych si bez tebe v této zemi počala.
Pomohl bys mi, prosím?
Jsem kuchař a ne holič.
Prosím! Nedokážu to sama.
Jak se daří kukuřičným polím?
Kukuřici? Té se daří dobře.
Máš chuť udělat si výlet?
Ano... velkou chuť.
Tak na tebe počkám venku.
Je dobře, že jsi tady.
Tahle země je tak krásná.
Spojenci se v těchhle dnech vylodili ve Francii. 300000 mužů.
Děkuji. A je to dobře nebo špatně?
Špatně pro Hitlera, dobře pro nás, řekl bych.
Je ti jedno, co se děje v Německu?
A tobě?
- Co je? - Nedělej mi to.
A co vlastně dělám?
Pojď! Za dvě hodiny bude tma.
Už jsi doma?
Dělala jsem si starosti.
Regino!
Byli jsme u jezera Bagoria. Úplně blízko u tvé školy.
Co ti vadí? Že jsem tady nebyla?
- Proč jsi nešla taky do Nairobi? - To se ptáš ty mě?
Ty přece na téhle farmě tak visíš.
Blbost. Už ho nemiluješ.
Susskind mě vzal na výlet. Nic víc.
Tenkrát v hotelu, v Norfolku. Myslíš, že jsem to nepochopila?
Co jsi měla s tím vojákem?
Obstaral nám tuhle farmu. Neměli jsme kam jít.
A co pro tebe udělá Susskind, když s ním spíš?
Regino!
Neviděli jste moji dceru?
Bílé dítě?
V té poslední chýši.
Děkuji.
Regino!
Regino?
Mami. Přijdu hned.
Často jsem spala u Džogony a jeho matky.
Často?
Nevšimli jste si toho, protože jsem se vracela před svítáním.
Ty moje divoženko. Nesmíš se jen tak ztrácet.
Mami, ty jsou tak krásné. Už vím, proč jsi je tak chtěla.
Jen ať to neslyší táta. Málem mě proto poslal zpátky do Německa.
- A tys je neměla nikdy na sobě? - Ani jednou.
Jen jsem zabránila tomu, aby se do nich balilo maso.
Koupily jsme je s babičkou ve Vratislavi za 45 marek.
A pak jsme si v kavárně Mohnheim daly tvarohové koláčky.
Já už si na Německo nepamatuju.
Jen když jím ořechy. To vždycky myslím na dědu.
Mami, proč všude tak nenávidí Židy?
Ty a táta přece nejste tak úplně židovští.
Jíte všechny druhy masa a nikdy se nemodlíte, že ne?
Tady někdy ano.
Ve škole říkají, že Židi zabili Božího syna.
Víš, pro tátu a pro mě nebylo židovství nijak důležité.
Mysleli jsme, že jsme Němci skrz naskrz.
Německá kultura, jazyk, to byl vždycky náš domov.
Možná že jsme, totiž Židi, opravdu jiní?
Pamatuješ si ještě na tetu Ruth a strýce Salomona?
Jsou jiní. Žijí podle židovského náboženství a tím se liší.
Tolerance ale neznamená, že jsou všichni stejní. To by bylo hloupé.
Jestli jsem tady něco pochopila, tak to, jak cenné jsou rozdíly.
Rozdíly jsou dobré. Chytří lidé ti nebudou zazlívat, že jsi jiná.
Mami.
Dneska večer slaví Pokotové velký svátek.
Pod svatým stromem zabili krávu a bude pivo a budou zpívat.
Musíš to vidět! To je už pořádně jiné!
"9. května 1945."
Je to největší den našich dějin!
Každý jedinec, muž či žena, svým dílem k tomu přispěl.
Ani dlouhé roky nebezpečí, ani zákeřné útoky nepřítele
nemohly zlomit nezdolnou vůli britského národa...
Válka s Německem skončila.
Před pár dny jsem dostal dopis od učitele němčiny v Tarnopolu.
Od koho?
Neznám toho člověka. Před válkou byl učitel.
Znal tátu a Liesel.
Táta mu dal moji adresu. Týden před svou smrtí.
Táta a Liesel se schovali ve sklepě školy.
17. listopadu 1942 tátu ubili k smrti dva příslušníci SS.
Liesel se dostala měsíc poté do Belsenu. S třetím transportem.
Z toho se nikdo nevrátil.
Při útěku se ještě vdala za nějakého Čecha...
Erwina Schweigera.
Byl to řidič náklaďáku.
Vstupte!
Dopis pro vás, seržante.
- Děkuji. - Prosím, pane.
Wiesbaden, 20. září 1946.
Vážený Dr. Redlichu,
s potěšením Vám můžeme oznámit, že Vaší žádosti
o přijetí do hesenské justiční služby bylo vyhověno.
Zpočátku budete jako soudce přidělen k soudu ve Frankfurtu.
Vaše přání podílet se na znovuzřízení nezávislé justice
je vnímáno jako nadějný příslib pro naši mladou demokracii.
S přáním všeho nejlepšího Vám a Vaší rodině
zůstáváme s úctou, Dr. Erwin Pollitzer,
z pověření Ministra spravedlnosti Hesenska.
Norimberk, kdysi město partajních sjezdů, se stává městem odplaty.
Proces za předsednictví soudce Lorda Lawrence
začal obžalobou proti Goringovi.
Hermann Goring byl vedle Hitlera nejvýznamnějším mužem režimu.
Vybudoval Gestapo, postavil první koncentrační tábory.
Byl hlavou otrockého pracovního systému a autorem programů
proti Židům a jiným rasám jak doma tak i v cizině.
Soud uznal Goringa vinným ve všech čtyřech bodech obžaloby
a odsuzuje ho k trestu smrti oběšením.
Tati!
- Jak ses sem dostal? - Uniforma dokáže divy.
Ukážu ti, kde sedím.
Já sedím tady a Inge tamhle.
Holka z 9. třídy, co má dozor, sedí v čele. Hloupá anglická koza.
Stalo se něco? Co je s mámou?
Ne, neboj se. Všechno je v pořádku.
- Potřebuji tvou pomoc. - Jak bych...?
Chci se vrátit do Německa.
Já vím. Ty chceš a máma nechce.
Dlouho jsem o tom přemýšlel. Já chci a musím se vrátit.
Prosím, nedělej mi to těžké.
Nikdy bych si neodpustil, kdybys pak byla nešťastná.
Proč musíme zpátky do Německa? Jiní taky nemusí.
Inge říkala, že její táta bude Angličan. Mohl bys taky.
Byl jsi přece v armádě a její otec nebyl.
Možná Ingin táta dostane anglický pas,
ale Angličan ještě dlouho nebude.
Umíš si představit, že by ho pozvali do anglické rodiny?
- Například váš ředitel Brindley? - Ten určitě ne. - Asi vůbec nikdo.
Nechtěl bych být člověk se jménem, které ke mně nepatří.
Tady v Keni bych byl nikdo. Víš, co by to pro mě znamenalo?
To si umím představit moc dobře.
Můj statečný anděli.
Slib mi, že nebudeš smutná, když pojedeme zase domů.
Slib mi, že mi budeš důvěřovat.
Když už musíme do Německa...
...může jet Owuor s námi?
Tentokrát ne.
Owuore!
Zdravím tě, příteli.
Dobré. Kde je paní?
Je na poli. S bwanem Susskindem.
Byl tu bwana Susskind často?
Pak mu vypadl z levé nohavice kukuřičný klas...
Kukuřice se letos vydařila. Déšť přišel v pravý čas.
Tohle není naše farma. A kukuřice je mi ukradená.
Děkuji, Owuore.
Podal jsem si žádost o repatriaci.
O co?
Armáda je povinna po válce poslat své vojáky domů.
V našem případě by to přirozeně bylo Německo.
Zaplatí nám lodní lístky.
A to jsi rozhodl úplně sám? My jsme ale tři.
- Možná to Regina a já nechceme. - S Reginou jsem už mluvil.
Proč to děláš?
Proč něco takového nedomlouváš se mnou?
Nerozumím ti. Ty se chceš vrátit?
To se tě netýká! Ty mi rodinu nezničíš!
Víš, co je tvůj problém? Nevíš, kdo jsi!
Jsme Židé, Waltře! I když to pro tebe moc neznamená.
Jettel.
Řeknu ti to jen jednou.
Víš, že kdybys chtěla, můžeš zůstat u mě.
Byl bych velmi šťastný.
Budou to nejlepší královecké karbanátky, které kdy paní jedla.
Ale nemáš žádné kapary. Ani nevíš, co kapary jsou.
Já nevím, co jsou kapary,
ale zato vím, že kapary nejsou nutné.
Šťastný nový rok, Rummlere!
Možná je to proto, že Inge má jinou kamarádku.
Byly to nejlepší karbanátky, které jsem kdy jedla. Děkuji.
Myslím, že dává přednost tvému ugali.
Jako čtyřletá v Leobschutzi milovala královecké karbanátky.
Šťastný nový rok, Jettel!
Musíme najmout více hlídačů. V noci se nám ztrácí kukuřice.
Možná bys mohl promluvit s chlapy ty.
Waltře!
Musím se rozhodnout, Jettel. Ve Frankfurtu na mě čekají.
Já se do Německa nevrátím.
A co bude s naší rodinou?
Nechápu, jak můžeš ještě věřit v Německo.
Jsem právník. Mám rád svou práci.
A chci být v novém Německu užitečný.
Jsi takový idealista! Myslíš, že nacisté najednou zmizeli?
- Denně uvidíme vrahy našich rodičů. - Jsem idealista.
Pro mě to není nadávka, je to víra v lidství.
Může to znít naivně, ale každá jiná víra vede do záhuby!
Tahle země nám zachránila život, ale není to naše země.
- Copak je? Nemůžeš spát? - Ne.
V zimě je v Německu moc sněhu. Vidíš?
Když je moc sněhu, je moc studený?
Ano.
Nenávidím sníh.
Bereš Owuorovi všechnu práci, moje pilná holčičko!
Máma potřebuje pomoct. Začínají žně.
Dokázala to poslední léta docela dobře i beze mě.
Někdy jsem teď raději ve škole než tady...
Proč je to tak, tati?
Já nevím.
Kobylky!
Kobylky jsou tady! Moc kobylek. Hrozně moc kobylek.
Jestli se usadí na poli, všechno sežerou.
Odlétají, mami! Odlétají!
Dáš si? Je to dobré na hlas.
Děkuji.
Děkuji, že ses vrátil.
- Musíš být opatrný! - Proč? - Protože jsem těhotná.
- Se mnou? - Ovšem.
Jettel, miláčku, nechci tě ztratit.
Nemohli bychom takhle zůstat celou noc?
Ženy a muži ve vesnici se nelíbají. Ani nevědí, co to je.
Opravdu? To je škoda.
Všechno, co na světě miluju, leží tady v posteli.
Zpěv pokotských žen mě vzal za srdce víc než jindy.
Táta mi ráno řekl, že máma čeká dítě.
Cítila jsem vedle sebe Owuora a věděla jsem,
že ta dobrá zpráva byla současně smutná.
- Ten dopis... roztrhám ho. - Jaký dopis?
Z Wiesbadenu, z ministerstva. Bez vás odjet nemůžu.
Moji rodiče jeli na svatební cestu do Frankfurtu.
Můj táta se hned první večer hrozně opil jablečným vínem.
Máma byla strašně zklamaná.
Mám takový strach z tamních lidí. Ty ne?
Mám.
Miluješ mě?
Když mi to dovolíš.
Tak rozhodni i za nás.
Zatracený okno.
Nic tady pořádně nefunguje. Posaďte se, seržante.
Děkuji, pane.
Takže pořád ještě chcete být demobilizován do Německa?
Proto jsem tady, pane.
- Víte, co tam budete dělat? - Ano, pane. Budu soudce.
To není tak špatné. Vůbec to není špatné.
Redlichu, máte vůbec představu, jak člověk zhloupne,
když zůstane v téhle zemi více než dvanáct let?
Umím si to představit dost dobře.
Máte rád Angličany?
Zachránili mi život. Nikdy jim to nezapomenu.
- Tak proč se chcete vrátit? - Angličané nemají rádi mě.
Mě taky ne. Jsem Skot.
- Jak se vám líbí "Almanzora"? - Promiňte?
Almanzora je loď. Pluje mezi Mombasou a Southamptonem.
- Vozí naše hochy domů. - Almanzora se mi moc líbí.
V pořádku.
Kolik máte žen a dětí, Redlichu?
Všechno jednou. Jednu ženu a jedno dítě.
Jak to, že vy z Kontinentu nemáte smysl pro humor?
Není divu, že Hitler prohrál válku.
Tak dobře. Lístky dostanete za pár týdnů.
Děkuji vám, pane. Ani nevíte, co to pro mě znamená.
Owuore?
- Co tady děláš? - Čekám na slunce. - A proč?
Chceš prodat psa na trhu?
Bwana, nechtěl jsem, abys mě viděl.
Rummler a já jdeme na dlouhou safari.
Kdo odchází první, má suché oči.
Muž musí odejít na safari, když přijde jeho čas.
Owuore, musíš se rozloučit s malou paní.
Nebo mám říct své dceři: "Odešel a nechtěl tě už vidět?"
Mám jí říct: " Rummler se už nevrátí?" Pes k ní patří.
Byl jsi u toho, když se Regina a Rummler spřátelili.
Malá paní bude rozumět. Vždycky všemu rozumí.
Má oči a srdce, jako máme my.
Prosím tě, Owuore. Řekni jí na shledanou!
Tati, Owuor už musí jít, nebo chceš, aby mu uschlo srdce?
- On nechce umřít. - Nesmysl. Rozloučení nezabíjí.
Jinak bych já musel být dávno mrtvý.
Tady je můj černý kabát. Zapomněls ho.
Nic jsem nezapomněl. Ten talár mi nepatří.
Dal jsem ti ho, když jsi mi zachránil život.
Tenkrát jsi mi řekl, že talár už nebudeš potřebovat,
že je ze života, který jsi ztratil.
Teď jsi ten život s talárem znovu našel.
Prosím, Owuore, vezmi si ho. Bez taláru na mě zapomeneš.
Moje hlava tě nezapomene. Naučils mě mnoho slov.
Ne, Owuore, musíš mě zvednout. Jako na můj první den v Rongai.
Nemůžeš ještě jít. Nechoď ještě na safari.
Dávej pozor na bwana. Je ještě jako dítě.
Ty jsi moudrá. Musíš mu ukázat cestu.
Všechno dobré.
Taky tobě. Děkuju ti.
Doufám, že budeš šťastná.
Dávej na sebe pozor.
Proč tady stavíme?
Nevíme.
Nemůžu nic koupit. Jsem chudá jako opice.
- Pro tu opici. - Děkuji.
Můj bratr se narodil 6. července 1947.
Díky mocnému božstvu z Afriky přišel na svět bez komplikací.
Byl velký a silný a rodiče mu dali jméno Max.
Po dědečkovi.
České titulky Stanislav Furek
Verše Heinricha Heina v překladu Františka Hrubína
Dramaturgie titulků Anna Kareninová
STUDIO BUDÍKOV 2004